Översatt av: Aquarius www.swesub.nu
TIDSRESENÄRENS HUSTRU
- Jag kan inte sjunga. - Det lät bra Henry.
Jag kan inte sjunga som du.
Självklart inte. Du ska sjunga som dig.
- Pappa sa att jag låter som en kratta. - Pappa skämtade.
Jag tycker om din röst, det gör vi båda.
Jingle Bells då? Den kan du sjunga.
Mamma!
Henry!
Nej!
- Mamma. - Henry. Det finns inget du kan göra.
Det finns inget du kan göra. Lyssna på mig, jag har ont om tid.
Du satt i bilen, den roterade...
Plötsligt var du hemma igen. Det var två veckor sedan...
Och du tittade på dig själv när din mamma och pappa läste för dig.
Du reste genom tiden, samma som jag gjorde för att träffa dig.
Jag är du Henry, du kommer att förstå när du blir vuxen.
Vi är samma personer.
Jag vet att det är svårt att förstå, men det kommer du att göra.
Jag måste gå nu.
Du behöver inte vara rädd Henry. Allt ordnar sig, jag lovar.
- Det tog tid. - Du har ingen aning.
- Så, julafton, har du planer? - Ja, stora planer.
- Något mer? - Nej, tack.
God morgon Chicago, klockan är nu 8.
Nyheterna och sporten kommer härefter. Det verkar bli en varm första vårdag.
Ursäkta, jag leta efter information om papperstillverkning.
Specialavdelningen. Henry kan hjälpa dig med det.
Kan jag hjälpa dig?
Henry?
Ja?
Henry... Det är du.
Du sa att det här skulle ske.
Jag skulle bete mig normalt, men det gör jag inte.
Ursäkta, men jag har ingen aning om vem ni är.
Jag heter Claire. Claire Abshire.
Jag vet att du inte känner mig.
Jag förstår hur konstigt det här måste vara för dig.
Det är konstigt för mig, men...
Vill du äta middag med mig så ska jag förklara?
Henry, vi planerat den här middagen länge.
- Har vi det? - Vi går till Boh-Thai.
- Det är din favorit. - Det är det.
Du ser ut att ha haft en jobbig tid.
Allt kommer att ordna sig.
Så...
...blir det ett ja?
Okej.
- Okej? - Ja!
Så, Boh-Thai klockan sju? Vi ses där.
Helvete också!
På väg nånstans, skitstövel?
- Jag skulle inte bry mig. - Jaså, varför inte?
- Det märker du. - Håll käften.
- Enhet 11 här. - Kom in enhet 11.
Jag har en...
Herre gud.
- Vill ni ha ett till glas vin? - Ja, tack.
Ursäkta, jag blev... uppehållen.
- Är du okej? - Ja, det var inget speciellt.
Du förstår väl varför jag inte känner dig?
Naturligtvis.
När du är äldre reser du tillbaka till när jag är en liten flicka.
För mig... Jag har känt dig sedan jag var sex år gammal.
Sedan du dök upp på ängen där jag brukade leka.
- Du borde inte dricka. - Varför inte?
Du sa att doktor Kendrick sa att du borde sluta dricka eftersom...
- ...det får dig att resa. - Vem är doktor Kendrick?
Han är din läkare.
Han vinner Bergerstipendiet för sitt arbete inom genetik.
Han hjälper dig...
Det här är för mycket.
Förlåt.
Du bad mig ta det varaktigt, men det gör jag inte.
Jag skrev ner varje gång du besökte mig.
För att kolla vad jag gjorde, eller ska göra?
Senast jag träffade dig var jag 18.
Det verkar som att du åker tillbaka till samma ställe ofta.
Ja, det är som gravitation. Stor händelse, drar dig in.
- Jag var en stor händelse. - Det verkar så.
- Claire, va? - Ja.
Kan vi låtsas för ett ögonblick att det här är första gången vi träffas?
Javisst.
Det är bara det att... du är min bästa vän.
Jag har varit kär i dig hela mitt liv.
- Är detta verkligen nödvändigt? - Ja, räkna till 1000.
1...
2...
3...
400...
600...
800...
1000.
Vill du ha en drink?
Jag vill inte ha en drink.
Du är så ung.
Berätta igen...
Hur träffas vi?
Du är äldre än vad du är nu.
Jag kanske inte borde berätta.
Jag behöver nog veta.
- Vem där? - God dag, ängsling.
Mark, din idiot.
Aj, Claire, jag ska inte skada dig.
- Kasta inte saker på mig bara. - Vem är du?
Hur vet du mitt namn och varför kommer du inte fram?
Kan du ge mig filten?
- Jag kanske ska ropa på min mamma. - Nej, det gör inte det.
Ge mig filten så går jag.
- Vad ska du med filten till? - Jag är en tidsresenär.
Jag kommer från framtiden.
Och när jag gör det... så kan jag inte ta med mina kläder.
- Det finns inga tidsresenärer. - Jo, det finns det.
Faktum är att vi är vänner... i framtiden. När du är en dam.
- Är jag vacker? - Ja, mycket.
Bevisa att du från framtiden.
Tja... du heter Claire Abshire, född 24 maj, 1972.
- Dina föräldrar var... - Så, du vet saker.
Det bevisar inte att du är från framtiden.
Den här helgen faller din bror Mark ner från ett träd och bryter armen.
Men innan dess vet jag inte om du talar sanning eller inte.
Om du stannar länge nog så kommer du se mig försvinna.
Men, du kom ju precis.
Jag kommer tillbaka igen.
Många gånger.
Faktum är...
Jag kommer tillbaka nästa tisdag, klockan fyra.
Det vore trevligt om du kunde ta med kläder då.
Något som din far inte skulle sakna.
Trevligt att träffas.
Bry dig inte om den. Det tog slut för längesedan.
Det här är konstigt.
Jag har aldrig känt dig i den här åldern och jag har känt dig sedan du var...
-...en vuxen erfaren man. - Som konkurrerar mot mig själv.
Nej.
Du var typ den perfekta mannen för mig.
Jag kan inte vänja mig. Jag väntar bara på att du ska försvinna.
Men det kommer att hända, tro mig.
Hur känns det?
Jag menar... jag vet hur det känns att se dig försvinna, men-
-hur känns det att vara den som alltid försvinner?
Ibland känns det som...
...när man reser sig för hastigt.
Händerna och fötterna pirrar.
Och de inte är inte där överhuvudtaget.
Ibland känns det som uppmärksamheten avleds för ett ögonblick.
Att man står naken nånstans.
Kanske har man varit där förut, kanske inte.
Man vet inte hur länge det varar, så man börjar gå.
Tills man hittar några kläder.
Man ser ut som alla andra...
Förutom att man är helt ensam och väntar på att försvinna.
Men du får träffa människor från det förflutna.
Människor som inte längre finns, som din mamma.
Man kan inte ändra det som kommer att hända dem.
Jag har försökt, men det sker ändå.
- Vem är det? - Det här är min rumskompis.
Min bästa vän och vår kock ikväll. För jag kan inte laga mat.
Hon är trevlig, men hon kan inte göra en macka.
- Gomez! - Förkortning på Gomelinsky.
- Det är trevligt att träffa dig. - Det ville vi egentligen inte, men-
-det var det enda sättet att få träffa Claire.
- Ignorera Gomez. Vill du ha vin? - Nej, tack.
- Vatten? - Ja, tack.
- Du berättade inte hur snygg han var. - Så snygg är han inte.
Pratar knappt heller. Fick bara reda på att han är en forskande bibliotekarie.
Du kanske ska sluta förhöra honom.
Alla dessa år utan en pojkvän och du kan inte slita dig från honom.
- Jag vill bara veta hemligheten. - Lägg av, har hon blivit som oss andra.
- Trodde du hon skulle undgå det? - Jag vet inte.
Läser du min dagbok?
Jag trodde det var privat.
- Jag läste den inte. - Det verkade så.
Jag försökte hitta datumen.
Datumen när jag träffar dig.
Så att jag kunde berätta för flickan i hagen...
Jag ville kunna säga när jag kommer så hon slipper sitta och vänta.
Förlåt, jag vet inte vad jag tänkte på.
Jag borde gå.
Jag vill att du stannar.
Skyll dig själv.
Kom igen, bögjävel.
Nu räcker det.
- Gomez. - Vad gör du?
- Jävla homofob! - Vad fan har du på dig?
- Vad är det för datum? - Vadå datum?
- Vilket år? - Vadå år?
- Glöm det. Jag ska fixa kläder. - Jaså, nu passar det.
- Vad gör du? - Dyrkar låset.
Stäng dörren.
Kan du berätta vad det är som händer? Vad vill du? Allvarligt.
Om du är i trubbel kanske jag kan hjälpa dig.
Visst.
Jag bryr mig inte om dig, men det gör jag om Claire-
-så berätta vad fan det handlar om. - Vill du veta? Jag ska berätta.
För vi kommer att vara vänner under en lång tid.
- Så du kan lika väl få veta det nu. - Veta vad?
Jag ser äldre ut, eller hur? För det är jag.
Jag kom tillbaka hit från framtiden. Jag är en tidsresenär.
Herregud, du är tokig.
Det började när jag var sex år.
Jag får anfall. Jag försvinner. Jag reser genom tiden.
- Jag kommer från 2003, vad är det nu? - 1995...
Jag tappar tidsorienteringen. Jag vet aldrig när det händer och var jag hamnar.
Bryter mig in och stjäl kläder från första bästa.
- Nämn det, jag har gjort det. - Det är något fel med dig.
Ja, det är det.
Men jag bryr mig om Claire mer än du kan föreställa dig-
-så oroa dig inte om det. - Jag vill vara säker på det.
I framtiden, gifter sig Charisse och jag?
- Blir jag skallig, blir Charisse det? - Jag berättar inget om din fru.
- Att veta saker i förtid gör en galen. - Du snackar skit, vet du det?
- Det tycker du inte om en minut. - Jaså, varför inte det?
- Charisse är ute. - Är Henry här?
- Nej, han är på biblioteket. - Gift dig inte med honom, Claire.
- Vad? - Gift dig bara inte med Henry, okej?
- Han har inte frågat mig än. - Du vet vad jag talar om.
Jag älskar honom.
Jag träffade honom igår kväll.
Först slog han ner en kille, sedan gjorde han inbrott.
Sen berättade han att han är en tidsresenär.
För han reser genom... tiden.
Och trodde du på honom?
Inte förrän han försvann framför mig. Han försvann helt enkelt.
Ja, det är ett problem.
- Menar du att du vet om det här? - Jag har vetat det väldigt länge.
Jag vet inte vad det är som pågår. Och jag vill inte veta hur det fungerar.
För jag bryr mig inte.
Men, för ett ögonblick, anta att vi inte är helt galna.
Vad det Harry än har, det är...
Det är inte bra.
Jag har väntat på honom hela livet.
Och nu är han här. Det har redan skett och...
...jag kan inte ändra på det om jag så ville.
Du är sorgligare än vad jag trodde.
Det kanske jag är.
Han stal min plånbok!
Han stal min plånbok! Stoppa tåget!
Ursäkta.
- Heter du Anette DeTamble? - Ja.
Jag älskar dig.
Jag menar ditt arbete, din sång...
Du har en fantastisk röst.
Tack, jag uppskattar det.
Folk brukar inte känna igen mig. Åtminstone inte i tunnelbanan.
Jag heter Henry.
Så lustigt, jag har en son som heter Henry.
Men han har bara tre.
Jag har träffat en tjej.
Sedan jag träffade henne känner jag mig trygg.
Jag har inte känt så på länge. Inte sedan jag var ett barn.
- Jag önskade hon kunde höra dig sjunga. - Det kanske hon gör en vacker dag.
Jag är glad att jag träffade dig.
Jag är också glad att jag träffade dig.
Se till så att hon vet om vad du tycker om henne.
Din son älskar dig jättemycket.
Jag vet.
Hallå?
Pappa?
Vad gör du här?
Jag var orolig. Jag har ringt dig flera gånger.
Jag har varit... sjuk.
Ja.
Jag ringde orkestern. De sa att du sjukskrev dig i september.
Augusti.
Gör det svårt att spela fiol.
- Det där hjälper inte. - Jo, det gör det.
- Vill du ha en? - Nej, jag dricker inte längre.
Synd.
Det var något vi hade gemensamt.
Det första vi måste göra är att få hit nån som städar upp.
Lagar mat. Äter du ens?
Ska jag komma oftare? Ta dig till läkaren? Betala räkningar?
- Nej. - Inte?
- Ingenting, eller nåt? - Få ordning på ditt eget liv först-
-innan du säger hur jag ska sköta mitt.
Jag ska gifta mig.
Vem vill gifta sig med dig?
- Känner hon till... - Hon vet allt om mig.
Allt.
Hon heter Claire Abshire. Hon är en konstnär.
Och jag skulle vilja ge henne mammas vigselring. Det är därför jag är här.
- Jag tror mamma hade tyckt om det. - Hur vet du det? Du kände henne knappt.
Jag kände henne.
Det gör jag fortfarande. Jag träffade henne precis i tunnelbanan.
Sett henne knuffa mig i vagnen. Jag har sett henne med dig också.
Det jag har är inte alltid en förbannelse.
Varför hindrar du henne inte då från att stiga in i bilen?
Det skulle jag göra om jag kunde, det vet du.
Jag har sett henne dö hundratals gånger.
Jag hinner aldrig dit i tid för att ändra på det.
Jag saknar henne fortfarande.
Jag saknar henne varje dag.
Jag med.
Henry.
Jag har aldrig velat ha något i livet som jag inte skulle klara av att mista.
Men det är för sent för det.
Det är inte för att du är vacker, smart och perfekt.
Jag känner mig inte ensam längre.
Vill du gifta dig med mig?
Nej.
Det menade jag inte.
Jag ville bara testa för att se om jag fortfarande har en egen vilja.
- Men min fria vilja vill ha dig. - Så vad är svaret?
Ja... Ja, självklart.
Tusen gånger ja.
- Har du hanterat ett vapen förut? - Ja.
- Hallå! - Mamma, vi är hemma.
Klänningen ser förstörd ut. Jag sa ju att du skulle ha postat den.
- Det ordnar sig, mamma. - Henry, har du hört från din far?
- Vi måste justera sittplatserna. - Jag tror inte han hinner komma.
Synd, han kunde ha deltagit i skjutandet. Det är tydligen så män blir vänner.
Phillip, de är här.
Är du redo för detta? Det är rena rama cirkusen.
Ja, det är jag.
Jag hoppas att du vet vad du ger dig in på med Claire.
Nu förstod jag inte.
Hennes mor och jag lyckades nog inte förbereda henne för den verkliga världen.
Det vet jag inget om. Hon verkar klara sig rätt bra själv.
Skönt att höra.
Brukar du jaga?
Nej, aldrig.
- Jag kanske kan ta med dig nån gång. - Det vore trevligt.
Vanligtvis så är det jag som brukar bli jagad.
Du vet väl vad de säger.
Livet är hett.
God morgon. Slå er ner.
Vad kan vi göra för dig idag?
- Klipp bort det. - Allt?
Jag ska gifta mig i morgon och min fru gillar kort hår.
Gratulerar.
Låt oss se vad vi kan göra för dig, så att ni båda blir glada.
Pappa, hej.
Jag antar att jag måste träffa hennes föräldrar.
Hennes pappa är republikan... och jägare.
Oj.
- Vänta lite, jag måste ta en valium. - Valium, är det en bra idé?
Det blir inget bröllop utan en brudgum.
Är allt okej där inne?
Fan också!
- Håret, det har alltid varit svårt. - Mamma, sluta. Det är bra.
Gud, du är vacker.
När Henry ser dig i gången kommer han svimma.
Kan ni titta till killarna?
- Är ni klara snart? - Ja, det ordnar sig.
Fin dag för ett bröllop. Blommorna ser vackra ut.
Alla väntar där nere. Vad ska jag säga till Claire?
Det tar nog en halvtimme till för att bli fin... och...
Ta på sig byxorna och... Sedan är vi redo.
- Fem minuter. - Jag säger till Claire.
Var kommer du ifrån? Du ser ut som min farfar.
Oroa dig inte, det kommer bli bra.
Hoppas ingen märker det gråa håret. Du hinner inte raka dig heller.
Jag vet inte var de är.
s*w*e*s*u*b*.*n*u
Lycka till, älskling.
Han har grått hår.
- Vad fan? - Svär inte. Vi ska gifta oss.
Vi har samlats här för att fira Henry och Claires bröllop.
I närvaro av familj och vänner och inför Gud-
-kommer de att utbyta dessa löften. "Att älska varandra från och med nu...
...i välstånd och fattigdom, i goda och dåliga tider... vid sjukdom och hälsa".
Och nu skulle jag vilja bjuda min vackra dotter om min-
-tappre nya svärson upp på dansgolvet.
Hejsan, främling.
- Förlåt att jag missade ceremonin. - Det gjorde du inte.
Önskar du att jag vore honom?
Men det är du.
Jag undrar om jag är en bigamist.
Jag tror man får gifta sig med samma person hur många kommer man vill.
Nej.
Äntligen.
- Claire? - Vem förväntade du dig?
Jag tog med ett kalkonben. Vår kock gör den bästa kalkonen.
Så säger alla, i alla fall.
Pappa sparade den till lunch.
Han har ignorerat mig, så jag tyckte inte att han har förtjänat den.
Han har ignorerat mamma också. De ska skiljas den här gången.
Det kommer de inte.
Nåt sådant har du aldrig berättat förut.
Jag vill inte att du oroar dig i onödan.
- De kanske borde skiljas. - Ja, kanske.
- Är du gift? - Ja.
- Är din fru en tidsresenär? - Nej, tack och lov inte.
- Älskar du henne? - Ja, mycket.
- Vad är det? - Inget.
Jag hoppades bara att du var gift med mig.
Har du nånsin funderat på tiden? Den går. Det är dess syfte.
Tick, tick, tick...
- Jag var med dig på ängen. - Var du?
Du var svartsjuk på min fru.
Det var jag.
Jag brukade övertyga mig om att du var gift med en fet med mustasch.
Du vet... det är min typ.
Bra, tack.
Älskling...
Kom tillbaka, din skitstövel.
- Du är tillbaka. - Missade jag julen?
Ja, och nyår.
- Henry, du har varit borta två veckor. - Jag kunde inte komma tillbaka.
Jag försökte med allt.
- Jag försökte trigga det med fylla. - Det fungerade tydligen inte.
- Jag måste gå. - Nu? Jag kom ju precis.
Jag vet. Jag har en show om två veckor. Jeremy gav mig en arbetsplats.
Det här stället är för litet. Jag kan inte arbeta här längre.
Mitt liv slutar inte bara för att du är borta.
Det har jag aldrig sagt att det gör.
- Kan vi prata om det? - Jag har velat prata i två veckor.
Vad vill du prata om?
Hur illa det känns att sitta här och vänta på dig?
Jag går till jobbet.
- Vi kommer inte hinna i tid. - I tid till vad?
Nånstans i USA kanske det snart finns en ny multi-miljonär.
Henry, vad gör du? Du kan inte vara här inne.
- TV-apparaterna kommer trigga dig. - Du måste se en sak.
Vad är det där? Alla fem vita bollar. Lycka till.
Vad har du gjort?
- Första vinnande nummer är... - 17.
...17.
Nästa...
- Kanske 23. - Nummer 23.
Kanske 32...
32 är följande.
- Det kan omöjligt bli 40. - Följt av... 40.
- Och det borde inte bli 12. - Och det sista numret är... 12.
Här är de vinnande numren: 17, 23...
Du vann precis 5 miljoner dollar.
Du kan inte göra så. Det är fusk.
- Okej, då river jag den. - Nej.
Det finns många nackdelar med min förmåga. Det här är inte en av dem.
Exklusivt gipsarbete i alla rum. Är det inte vackert?
Det här är inte det rätta.
- Men jag gillar det. - Du kommer tycka om ett annat mer.
Titta på eldstaden. Det har Oj-effekten. Detaljerna, arkitekturen...
- Fönstren, spektakulära. - Nej, är det är inte det rätta.
Tack.
Titta på landskapet. Skulle ni inte vilja se det till våren?
Det är lite mindre än de andra ställena men det har en stor charm.
Huvudentrén är faktiskt på baksidan där det finns en vacker trädgård.
Titta på detaljerna. Eldstaden...
Trappan är så vacker. Trägolven... gillar det.
Claire...
Vi är hemma. Ser du garaget?
Det är din studio. Kom.
Här är trädgården och där är min studio.
Det ser ut att ha gått bra.
Mynta? Och svart till dig.
- Ville du ha tre till? - Tre blir bra.
Han sparkar.
Vet du när du dör?
Nej.
Jag har aldrig sett dig äldre.
Jag har aldrig sett dig äldre än 40. Aldrig...
Du kanske slutar resa...
Någon hittar ett botemedel...
Det måste finnas någon sorts medicin. Det måste finnas någon som...
...något som hjälper.
Vi ska få ett barn.
Jag tycker det är dags... att du besöker doktor Kendrick.
Hur hittade du mig, sa du?
När jag är äldre, reser jag tillbaka i tiden för att träffa min fru.
När hon är en liten flicka.
Hon säger att jag har nämnt en doktor Kendrick.
Jag hittade tre i Chicago-området. En ÖNH-läkare, en barnläkare...
Jag är en genetiker.
Och jag har en genetisk störning. Det kallas kronisk nedsättning.
Det är ett uttryck du hittat på. Det är vad hon säger.
Nu när jag nämnt det så kommer du ju kalla det så.
Så det blir svårt att säga vem som sa det först.
Det är problemet med tidsresor.
Fick mina studenter dig till att göra det här? För du är bra.
Du lurade mig.
Jag visste att det skulle vara slöseri med tid.
Vänta, Henry... vänta.
Jag förlorade barnet.
Kendrick!
- Mr. DeTamble. - Min fru fick missfall.
Jag beklagar.
- Men jag ser inte hur jag kan hjälpa. - Tänk om barnet är en resenär som jag.
Om det har samma genetiska avvikelse. Tänk om det reste från livmodern?
Du behöver hjälp, men inte den sorts hjälp jag kan ge dig.
- Hur kan jag bevisa det för dig? - Det kan du inte. Det är omöjligt.
Vi gör ett test, om du inte hittar nåt-
-så lämnar jag dig i fred och du kan återgå till ditt liv.
Jag ringer vakterna.
Stipendiet! Bergerstipendiet.
- Har du ansökt om det än? - Hur fick du reda på det?
Du vinner.
Vi startar den första serien. Den tar cirka tio minuter.
Åh fan!
Din hjärna sänder en explosion av elektromagnetisk energi-
-som liknar ett epileptiskt anfall i samma ögonblick som du reser.
Det syns här.
Det finns läkemedel mot epilepsi som vi kan använda, men...
...de är för starka för ett foster. De kan orsaka missfall.
Jag är tio veckor in nu. Vi har aldrig varit ifrån varandra så länge.
Så barnet kanske inte kommer resa.
Vi får ta reda på det. Vi tittar på Henrys genetiska kod.
Vi vill titta på klockgenerna.
Sedan vill jag göra samma test på fostret.
Ni behöver inte oro er. Det förstör inte cellerna.
Men vi kanske får en indikation på hur du ska klara hela graviditeten.
Älskling, du blöder.
Vi kan adoptera.
Vad är det fel på mig när jag vill ha en normal sak i livet?
Jag vill bli mamma. Jag vill bära ett barn. Ditt barn.
Varför kan jag inte få det?
Jag har aldrig sett oss med ett barn.
Jag har åkt till framtiden men jag har aldrig sett det.
- Jag vill inte höra det. - Du hörde vad doktorn sa...
Mår du bra, Henry? Ren formalitet...
Jag måste fråga en sista gång. Är du säker på att du vill göra det här?
Ja, jag har skrivit på pappren.
Jag vet, men sterilisering är sällan ett ensidigt beslut.
Den här gången är det det.
Mår du bra? Ska vi ringa nån? En taxi?
Henry!
Vad är det?
Jag vill inte vara här just nu.
- Beror det på mig? - Nej.
Jag har gjort en sak.
Det var svårt och du kommer inte gilla det.
- Vad har du gjort? - Du kommer inte gilla det.
Varför gjorde du det då?
- För att stoppa våra gräl. - Grälar vi?
Varför?
För en gångs skull, kan du svara på min fråga?
Du skulle inte förstå ändå.
Det var inte speciellt trevligt.
Du har aldrig kysst mig tidigare.
Jag var med dig i hagen.
- När? - När du var 18.
Det var vår första kyss.
Du hade en dålig dag.
Jag hade gjort en sak.
Nåt som jag kände att jag var tvungen att göra.
Snälla, säg inte nåt som får mig att hata dig.
Jag steriliserade mig.
Jag ska inte få ett barn med samma genetiska störning som kommer att dö.
Jag går inte med på det.
Hur törs du?
Du lurade mig... Du...
Du kom till ängen och du fångade en liten flickas hjärta och själ.
Tror du att jag ville ha det här livet? En man som försvinner-
-utan någon varning? Du tror någon önskar sig det?
- Du har ett val. - Jag har aldrig haft något val.
Hallå?
Tack för att du kom, det är iskallt ute.
Var är Henry?
Jag lät honom sova.
Jag behövde lite tid ifrån honom.
Hur går det då?
Mår du bra?
Vi grälade, det var hemskt.
Ja, han kan vara jäkligt jobbig.
Det är så skönt att träffa dig.
- Hej. - Hej.
Vad är det med dig?
Vad?
Du är konstig.
- Du har varit konstig hela veckan. - Jag är gravid.
Minns du natten på parkeringsplatsen? När jag hämtade dig.
Du var yngre, innan operationen.
Jag var ju inte direkt otrogen mot dig.
- Om vi förlorar barnet, om något... - Nej.
Vi ska inte gräla längre. Vi ska inte ens bli upprörda.
Om det är stress som orsakar resorna-
-så ska vi ge barnet den fridfullaste graviditeten på planeten.
18 veckor och fullt frisk.
Och ni ville veta könet. Det är en flicka.
Det har ett starkt hjärtslag.
Mia då? Det är fint.
Varifrån har du fått boken?
Av Charisse.
Jane? Jag brukade döpa mina dockor till Jane.
Vi borde inte prata om namn än.
Jag spånar bara på några idéer.
Titta. Det är en man där inne. Han har inga kläder på sig.
Helvete.
Pappa.
Pappa...
Kom, vi går.
- Det är första gången vi träffas. - Hej.
- Hur gammal är du? - Tio. Och du?
38.
Berätta om dig själv. Hur är det i skolan? Vad lär du dig?
Inte mycket i skolan, men jag läser hela tiden.
Jag läster om Egypten. Och mamma och jag läser Sagan om ringen.
Och farfar lär mig att spela fiol. Och jag har hört farmor sjunga.
Det var vackert. På Operan, Aida.
- Har du rest i tiden? - Mamma säger att vi är likadana.
Kendrick säger att jag är ett underbarn för ibland kan jag välja vart jag åker.
Kan du kontrollera det? När du åker och kommer tillbaka?
Jag lär mig. Jag såg dig och mamma gå på gatan innan jag hade fötts.
- Ni gick rakt förbi mig. Ni grälade. - Mitt fel.
Det är så trevligt att träffa dig, Alba. Det är så trevligt att se dig.
Det samma, pappa. Jag har verkligen saknat dig.
Hur länge sedan var det?
Hur gammal är du när jag dör? Det gör inget.
Fem.
- Fem? - Förlåt, jag skulle inte ha berättat.
Det gör inget.
Jag har aldrig rest till efter mitt liv innan.
- Hur är det med din mamma? - Hon är okej.
Ledsen.
- Alba, vad gör du? - Det är min lärare.
Bäst att du går. Jag vill inte att du hamnar i trubbel.
Kom här.
Gå.
- Jag älskar dig, pappa. - Jag älskar dig också, älskling.
Alba.
Alba?
Vi döper henne till Alba.
- Har du träffat henne? - Ja.
Hon är så vacker och smart. Du kommer att älska henne jättemycket.
- Så allt kommer att gå bra? - Ja.
Allt blir bra.
Fortsätt andas. Pressa...
Kom igen.
Gratulationer. Hon är vacker.
Henry?
Vet du vem Alba leker med?
- Det är Alba. - Ja, men vem är hon med?
Din dotter. De är båda dina döttrar.
Hon tidsreser.
Är det för konstigt?
Nej, jag tycker det är magiskt.
Var är Alba?
Hon har åkt.
Jag vill prata om det...
Nej...
- Vad handlade det där om? - Vad då?
Varför är hon så upprörd?
Hon var väl bara ledsen.
Okej, vad är det hon vet? Berätta, annars föreställer jag mig det värsta.
Föreställ dig det då. Det gör du ändå.
- Mår du bra? - Ja... tack.
Hade du en trevlig födelsedag?
Om något oroar dig så kan du alltid berätta för mamma.
- Nej, det kan jag inte. - Varför inte?
För pappa sa åt mig att inte göra det.
Och du älskar pappa, men ibland kan pappa ha fel.
Vill du berätta vad det är? Det gör inget om du gör det.
- Lovar du? - Jag lovar.
Pappa kommer att dö.
Vem har berättat det?
Alba berättade.
Gjorde hon det?
Hon sa att pappa skulle dö när jag var fem år gammal.
Alba berättade att du dör när hon är fem år gammal.
Dagen då du landade i hallen...
...blev du skjuten.
Det är så, eller hur?
Du blir skjuten.
Jag vet faktiskt inte, jag...
Jag är rädd.
- Den är död. - Men, varför?
Det bara är så. Vi föds, vi lever, när vi blir gamla så dör vi.
- Hur kunde han bli underkyld i oktober? - Låt dem sköta sitt arbete.
Han sa att några män jagade honom och att det snöade...
Han halkade och någon låste in honom.
De kommer att rädda hans fot.
Han kommer sitta i rullstol ett par månader, men han kommer klara sig.
Men han måste kunna gå.
Han måste kunna fly, om han inte kan fly...
Pappa?
- Är du döende? - Nej.
Måste du sitta i stolen framöver?
Bara ett kort tag.
Saker sker snabbt nu. Jag reser mycket.
Det kanske beror på det de ger mig mot smärtan.
Försök att stanna, pappa.
Hur gör du det?
När jag känner att jag är på väg, sjunger jag. Jag sjunger för mig själv.
Det försöker vi.
Det här kan komma till pass en vacker dag.
Du måste känna det, då märker du när du ska vrida.
Bra gjort, tjejen.
Det luktar gott.
Glöm inte det smälta smöret.
- Var generös. - Den är varm.
Försiktigt... Så där, det räcker.
Titta, det snöar.
Älskling, din jacka.
- Den är vacker. - Kan vi öppna presenterna ikväll?
Vilka presenter? Tomten kommer inte förrän du sover.
Jag har redan tittat i garderoben.
Alba, garderoben var låst.
Julen är imorgon. Det är regeln. Inga presenter på julafton.
Men, vad ska vi göra?
- Vill du ha något? - Nej.
Gomez, följ med ut en stund.
- Varför? Det är kallt ute. - Var inte en gammal man. Det går fort.
Vad är det?
Jag vill bara tacka för allt. Du har varit en underbar vän.
Vad pratar du om?
Det kanske händer nåt ikväll.
Jag ville bara att du skulle veta det.
Jag vet att jag har varit jobbig, men du har varit fantastisk.
Allt har varit fantastisk.
Ja, det var så lite så.
Är ni galna? Det är svinkallt.
- Ta på dig den här. - Gomez... ett ögonblick bara.
Vi ger dem lite tid.
Henry?
Nej.
- Nej. - Kom hit.
Kom.
Varför lät du mig bjuda hem allihop?
Jag ville inte att du skulle vara ensam.
Jag skulle inte ändra på nånting.
Jag skulle inte offra en enda sekund av vårt liv tillsammans.
- Jag visste att jag träffade. - Jag ser inga spår.
Vi kollar här borta.
Ta honom till sjukhuset.
Jag älskar dig... mer än något annat.
Jag älskar dig. Jag kommer alltid älska dig.
Stanna här.
- Alba, älskling. - Pappa.
- Pappa? - Alba.
Pappa, jag visste att jag skulle få träffa dig igen.
- Hur gammal är du? - Nio.
- Lämnar din mamma fortfarande kläder? - Hon sa att man kan aldrig veta.
Du minns väl Max och Rosa? Gomez barn.
De har vuxit upp.
Spring tillbaka hem och säg till mamma att han är här.
- Be henne komma. - Kom igen.
Vänta.
Berätta historien om hur du och mamma träffades.
- Berättar inte hon? - Jo, men inte på samma sätt som du.
Det var på den här ängen.
Och en vacker dag... din mamma, som fortfarande var liten...
...gick till skogsgläntan, och det var en man där.
- Utan kläder. - Utan en tråd på kroppen.
Och efter hon gett honom en filt som hon råkade bära-
-förklarar han för henne att han är en tidsresenär.
Av nån anledning som jag aldrig kommer att förstå-
-så tror hon honom. - Därför att det är sant.
Henry?
- Jag åker... - Nej, pappa. Sjung.
Jag kan inte sjunga.
- Varifrån kommer du? - Jag är 39, Alba är fortfarande en baby.
Vi är i huset och vi är glada.
Varför sa du inte att du skulle komma? Jag hade väntat här.
Jag vill inte att du väntar.
Jag vill inte att du ägnar ditt liv åt att vänta.
Jag älskar dig.
- Jag kan inte stanna. - Jag vet.
Ibland tror jag han står bland träden-
-beslutar om när han ska komma ut och överraska mig.
Det brukade jag tro när jag var en liten flicka.
Att han alltid var här, även när han inte var det.
Jag antar att han är det, eller hur?
Översatt av: Aquarius www.swesub.nu